Стефан Фурнаджиев
„И все пак сватба ще има!“

chitanka.info

Васил Левски

Ще дойде вятърът. Синият вятър ще слезе

на яра, през процепа тесен на стъргата,

дето две ръце предояват стадата

в зелените бакърени гюмове.

Заспива ням хоризонта. И небето е бяло

като свобода. Дими голямото ведро.

И в зинали хралупи, и в глинени сипеи

вървят големите вакли стада.

Черни кучета носят гегите

под високите покриви на гъстите буки.

И стъпват балканджиите с тежки нозе,

в ямурлуците сиви пазат тетрата[1] суха…

На яра нощем идват вълчи сънища.

И страшно вият, и гонят съня ми.

Ще има сватба, венчило ще има —

запейте — земята го иска!

[1] тетра — смрадлика ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.